![](/static/default/img/arrow_right.png) | KazateľBiblia - Sväté písmo(KAT - Katolícky preklad) | Kaz 1, 1-18 |
1 (KAT) Úvahy Dávidovho syna Kazateľa, kráľa nad Jeruzalemom.
1 (KJV) The words of the Preacher, the son of David, king in Jerusalem.
2 (KAT) Márnosť, len márnosť - hovorí Kazateľ. Márnosť, len márnosť, všetko je iba márnosť.
2 (KJV) Vanity of vanities, saith the Preacher, vanity of vanities; all is vanity.
3 (KAT) Aký osoh má človek zo všetkej svojej námahy, ktorou sa ustáva, (kým je) pod slnkom?
3 (KJV) What profit hath a man of all his labour which he taketh under the sun?
4 (KAT) (Jedno) pokolenie prichádza, (iné) pokolenie odchádza. Zem však stojí naveky.
4 (KJV) One generation passeth away, and another generation cometh: but the earth abideth for ever.
5 (KAT) Slnko vychádza a slnko zapadá a ženie sa späť na miesto, kde (zasa) vyjde.
5 (KJV) The sun also ariseth, and the sun goeth down, and hasteth to his place where he arose.
6 (KAT) Veje na juh a obráti sa na sever, v ustavičnom krúžení duje vietor a vietor sa vo svojom kolobehu opätovne vracia.
6 (KJV) The wind goeth toward the south, and turneth about unto the north; it whirleth about continually, and the wind returneth again according to his circuits.
7 (KAT) Všetky rieky tečú do mora, a more sa nepreplňuje. Kde vyvreli, k tomu miestu tečú rieky späť, aby sa odtiaľ vydali na novú cestu.
7 (KJV) All the rivers run into the sea; yet the sea is not full; unto the place from whence the rivers come, thither they return again.
8 (KAT) Všetky bytosti sú podrobené ustávaniu - vyrozprávať to nevládze nik. Oko sa nenasycuje videním, ucho sa nenapĺňa počúvaním.
8 (KJV) All things are full of labour; man cannot utter it: the eye is not satisfied with seeing, nor the ear filled with hearing.
9 (KAT) Čo bolo, je to, čo aj zasa bude. A čo sa už stalo, to sa opäť stane. Nič nie je nové pod slnkom.
9 (KJV) The thing that hath been, it is that which shall be; and that which is done is that which shall be done: and there is no new thing under the sun.
10 (KAT) Ak je niečo, o čom by človek povedal: „Pozri toto je niečo nové!“, už to bolo v časoch, ktoré boli pred nami.
10 (KJV) Is there any thing whereof it may be said, See, this is new? it hath been already of old time, which was before us.
11 (KAT) Však na minulosť už niet spomienky a s budúcnosťou to bude tiež len tak. Nebude po nich spomienky u tých, čo budú nasledovať za nimi.
11 (KJV) There is no remembrance of former things; neither shall there be any remembrance of things that are to come with those that shall come after.
12 (KAT) Ja, Kazateľ, bol som kráľom nad Izraelom v Jeruzaleme.
12 (KJV) I the Preacher was king over Israel in Jerusalem.
13 (KAT) A svojou mysľou som sa dal na to, že múdro preskúmam a vystopujem všetko, čo sa deje pod nebom. To trápne zamestnanie uložil Boh Adamovým synom, aby sa ním umárali.
13 (KJV) And I gave my heart to seek and search out by wisdom concerning all things that are done under heaven: this sore travail hath God given to the sons of man to be exercised therewith.
14 (KAT) Videl som všetko, čo sa deje pod slnkom, - ale to všetko je márnosť a honba za vetrom!
14 (KJV) I have seen all the works that are done under the sun; and, behold, all is vanity and vexation of spirit.
15 (KAT) Krivé sa nedá urobiť rovným a čoho niet, to nemožno počítať.
15 (KJV) That which is crooked cannot be made straight: and that which is wanting cannot be numbered.
16 (KAT) Povedal som si v srdci: „Hľa, vzrástol som a zbohatol v múdrosti, moja myseľ videla mnoho múdrosti a vedomosti.“
16 (KJV) I communed with mine own heart, saying, Lo, I am come to great estate, and have gotten more wisdom than all they that have been before me in Jerusalem: yea, my heart had great experience of wisdom and knowledge.
17 (KAT) Preto som sa v srdci rozhodol poznávať múdrosť a tiež poznávať, (čo je) bláznovstvo a pochabosť. Ale zistil som, že aj to je iba honba za vetrom.
17 (KJV) And I gave my heart to know wisdom, and to know madness and folly: I perceived that this also is vexation of spirit.
18 (KAT) Lebo čím viac je múdrosti, tým väčšmi pribúda aj mrzutosti; a ako si niekto zväčšuje vedomosti, tak si zväčšuje aj bolesť.
18 (KJV) For in much wisdom is much grief: and he that increaseth knowledge increaseth sorrow.
![](/static/default/img/arrow_right.png) | | Kaz 1, 1-18 |
Verš 9
Čo bolo, je to, čo aj zasa bude. A čo sa už stalo, to sa opäť stane. Nič nie je nové pod slnkom.
Kaz 3:15 - Čo je, už dávno bolo, a čo má byť, bolo už (tiež). Boh sa vie vypomstiť za prenasledovaného.
Verš 2
Márnosť, len márnosť - hovorí Kazateľ. Márnosť, len márnosť, všetko je iba márnosť.
Ž 62:9 - Dúfajte v neho, ľudia, v každom čase, pred ním si srdce otvorte; Boh je naše útočište.
Ž 144:4 - Preludu sa človek podobá, jeho dni sú ako letiaci tieň.
Verš 3
Aký osoh má človek zo všetkej svojej námahy, ktorou sa ustáva, (kým je) pod slnkom?
Kaz 2:22 - Lebo čože má človek zo všetkej svojej námahy a zo všetkého úsilia svojej mysle, ktorým sa ustával pod slnkom?
Kaz 3:9 - Akýže má osoh, kto je (stále) činný, z toho (všetkého), o čo sa namáhal?
Verš 4
(Jedno) pokolenie prichádza, (iné) pokolenie odchádza. Zem však stojí naveky.
Ž 104:5 - Zem si postavil na jej základoch, nevychýli sa nikdy-nikdy.
Verš 7
Všetky rieky tečú do mora, a more sa nepreplňuje. Kde vyvreli, k tomu miestu tečú rieky späť, aby sa odtiaľ vydali na novú cestu.
Jób 38:8 - Ktože bránami to more uzavrel, keď sa prúdom vzdulo, zo dna vyvrelo,
Ž 104:9 - Položil si hranicu a neprekročia ju, ani viac nepokryjú zem.
Kaz 1,1 - Qohelet alebo Ecclesiastes (gr.): člen zhromaždenia (zhromaždenie – hebr. qahal, gr. ekklesía); znamená toho, kto hovorí – rečníka v zhromaždení (kazateľa), ktorý sa identifikuje s "kráľom nad Jeruzalemom". Ide tu o literárnu fikciu, ktorá za- mieňa autora so Šalamúnom, pretože sa preslávil múdrosťou (1 Kr 5,9–14).
Kaz 1,2 - "Márnosť" – hebrejsky hebel – znamená: vánok, dych, para a vôbec vec, ktorá rýchlo uniká, nemá dlhej stálosti.
Kaz 1,3 - "Pod slnkom – pod nebom", t. j. na tomto svete, v tomto časnom živote.
Kaz 1,4 - "Zem stojí naveky." Keď Sväté písmo hovorí o prírodných javoch, vyslovuje sa o nich neraz básnicky a iba podľa ľudových náhľadov, a nie teraz obvyklým vedeckým spôsobom.
Kaz 1,5 - "Ženie sa späť", podľa hebr. doslovne "túžobne sa hnať, žiadať si voľačo natoľko, že človek až dych tratí" (Jób 7,2). Možno, že v osnove pôvodne bolo "vracia sa" (podľa gr.).
Kaz 1,8 - Vg: Všetky veci unavujú človeka (ak pozoruje kolobeh mnohých prírodných javov).
Kaz 1,14 - Honba za vetrom: zhon za takou vecou, ktorú nemožno ani dohoniť, ani pevne uchytiť.
Kaz 1,16 - "Vzrástol som", podľa hebr. "rozmnožil som" (múdrosť svoju).